Kukaan ei näytä tietävän minne hän on mennyt.
Mutta... olen tuonut teille jotain -
joka kirkastaa päivänne.
Se on...
Oh, senkin kamala mies!
Minua itkettää.
Valitse yksi.
Voisin yhtä hyvin valita lempitähden taivaalta.
Mikä sinua koskettaa niin syvään?
Ehkäpä se, että -
lapsena minun isälläni oli tapana valvoa illalla ja lukea minulle.
Kirjallisuus oli hänen intohimonsa.
Minä nukahdin hänen äänensä korvissani.
Millaisia kirjoja?
Tiedettä, filosofiaa.
Ne kai muistuttavat hänestä.
Hän kuoli, kun olin kahdeksan.
Utopia oli viimeinen kirja, jonka hän toi kotiin.
Mikä selittää sitaattisi.
Kuulisin mieluummin hänen äänensä kuin minkään muun.
Onko jokin hätänä?
Kaikkien opiskeluvuosieni aikana -
kukaan opettajista ei koskaan osoittanut -
sellaista antaumusta kuin sinä näinä parina viime päivänä.
Sinulla on enemmän vakaumusta yhdessä muistossa -
kuin minulla koko olemuksessani.
Teidän korkeutenne,
- jos olen sanonutjotain... - Älä!
Älä.
Ei se sinustajohdu.
Kiirehdi, Marguerite. Nyt tai ei koskaan.
Lhana jumalanpalvelus.
Anteeksi,
teidän majesteettinne.
Teiltä taisi pudota tämä, kun tulitte ulos.
Hyvänen aika!
En muista edes ottaneeni sitä mukaan.
Kiitoksia, nuori neiti.
Harva henkilö palauttaisi näin arvokkaan muistoesineen.
Olette liian jalomielinen, teidän majesteettinne.
Kuinka ystävällistä.
- Hänen nimensä? - Marguerite de Ghent.
Marguerite.
Keskustelemme huomenna, sinäja minä.
Tuo äitisi mukana.
Kuten tahdotte.
Tämäpä on kauhean noloa.
Suuntaamme takaisin luostariin välittömästi.
Ja me jatkamme matkaajalan.
Mutta kävelyhän kestää puolipäivää!
Todellakin, teidän korkeutenne. Missä teidän seikkailunhalunne on?
No jos esität asian tuolla tavalla...
Emme voi olla liian luottavaisia, arvon naiset.
Prinssi ei ollut tänään kirkossa, ja meidän on saatava selville miksei.
Marguerite pääsee aina tekemään kaikkea.
Älä ole typerä, Jacqueline. Kuningatar ei edes tiedä, että sinä olet olemassa.
Mitä Marguerite tekee, on meille kaikille hyväksi.
Sinun on autettava häntä valmistautumaan.
Hienoa. Kohta siivoan tuhkia Daniellen kanssa!
- Missä se tyttö on? - Todennäköisesti pyydystämässä kaniineja hampaillaan.
Anteeksi vain, rouva, mutta se makuuhuoneenne peili,
- oletteko siirtänyt sen? - En tietenkään. Miksi?
Se on kadonnut myös.
Se myös vähennetään sitten palkastasi.
Lakkaa kertomasta hänelle, kun esineitä katoaa,
tai alamme maksaa hänelle työn tekemisestä.
Olipa hyvä, etten maininnut seinävaatteita.
Voisi kai kuvitella, että tietäisin reitin takaisin linnaani!
Miksihän miehet eivät koskaan kysy suuntia?
Ah! Tuollahan se on! Takaisin tuohon suuntaan.
Enkä vieläkään usko, että minä olen täällä alhaalla, kun sinä olet siellä ylhäällä!
Ja vielä alusvaatteissasi!
En toki voinut kiivetä tänne tuo puku päällä, vai kuinka?
Sitäpaitsi jos katkaisisit kuninkalliset niskasi, mihin me joutuisimme?
Uit yksin, kiipeät kallioilla, pelastat palvelijoita.
Onko mitään, mitä et tee?
En lennä.
Käänny nyt ympäri, että voin kiivetä alas.
Voi ei. Sinä taas.
Pysykää ylhäällä, madam.
Täällä ovat kisat menossa.
Vaimoni kiittää teitä tästä hienosta vaatteesta, mademoiselle.
Annatte pukuni heti takaisin.
Päästäkää hänet irti!
Teidän riitanne... on minun kanssani.
Vapauta hänet.
Vaadin, että palautatte tavarani heti.
Ja koska olette riistäneet saattajani, vaadin hevosen myös.
Neiti hyvä, voit ottaa kaiken, minkä voit kantaa.
Kunniasanallanne?
Mustalaisen kunniallani, kaiken minkä voit kantaa.
Tulkaa takaisin. Saatte hevosen.
Haluan, että minulle ilmoitetaan heti kun hän tulee kotiin. Onko selvä?
Kyllä, rouva.
Luet ajatukseni.
Ja ne ovat yhtä sekavat kuin minunkin.
Ranska siis perääntyy?
Ei koskaan!
Seuraava valintani -
on paperi.
Sinun vuorosi.
Ja sen on paras olla hyvä.
Minulla ei ole mitään halua tulla kuninkaaksi.
Mutta ajattele kaikkia ihania asioita, joita voisit tehdä -
valtakuntasi ja maailman hyväksi.
Kyllä, mutta olen pelkästään asemani määrittelemä.
Minut vain nähdään sinä, mikä olen.
Et usko kuinka sietämätöntä se on!
Saatat yllättyä.
Todellako?
Esimerkiksi mustalaista harvoin kuvataan minään muuna.
He ovat oman asemansa määrittelemiä kuten sinäkin, vaikka eivät olekaan sellaisia.
Olet syntynyt etuoikeutettuun asemaan ja sen mukana seuraa tiettyjä velvollisuuksia.
Olen pahoillani. Suuni toimii liian nopeasti.
Ei, neitini.
Suusi on juuri -
hypnotisoinut minut.
Tämä riittää. En halua herättää ketään.
Tiedätkö, että pelastit henkeni -
siellä metsässä.
Tyttö tekee mitä hän voi, herra.
Henry.
Nicole.
Tiedätkö Amboisen rauniot?
Kyllä.
Menen sinne usein, kun -
haluan olla yksin.
Tapaisitko minut siellä huomenna?
Yritän.
Odotan sitten koko päivän.
Pää... häneltä poikki.
Francis, herää. Pojallamme on jotain kerrottavaa.
Äiti, isä.
Haluan rakentaa yliopiston -
jossa on Euroopan suurin kirjasto, jossa kaikensäätyiset ihmiset voivat opiskella.
No niin.
Kuka sinä oletja mitä olet tehnyt pojallemme?
Ja haluan kutsua mustalaiset tanssiaisiin.
- Oletko kipeä? - En.
Ah. Kyllä.
Missä olet ollut?
Jouduin eksyksiin.
En usko sinua. Salailet minultajotain.
Vaadin saada tietää mitä.
Mikset kerro minulle, että voin mennä takaisin nukkumaan?
Entä aamiaisemme?
Onhan sinulla kaksi kättä.
Tee se itse.
Senkin laiska iilimato!
Jacqueline! Laita vettä kiehumaan.
Minäkö? Keittämään vettä?
Olisihan se pitänyt tietää.
Sinun on parasta tulla nopeasti.
Oh, katsokaapa kuka vihdoin on päättänyt kunnioittaa meitä seurallaan.
Mitä oikein luulet tekeväsi?
Sovitan pukuani.
Luuletko, että aamullisen käytöksesi jälkeen antaisin sinun lähteä mihinkään?
Luuletteko todella, että nämä pelitjajuonittelut -
voittavat teille kruunun?
Kuninkaallisten jahtaaminen ikäänkuin se olisi urheilua on ällöttävää!
Olet vain kateellinen.
Nämä ovat minun äitini.
Niin ovat.
Ja hän on kuollut.
- Revin hiukset päästäsi! - Äiti!
Äiti, tee jotain!
Jätä minut rauhaan, herra auta...
Marguerite, älä!
Laske se käsistäsi!
- Anna kengät minulle. - Laske se käsistäsi.
Harkitse tarkkaan, Danielle.
Isäsi kirja vai äitisi kengät.
Tosin kumpikaan niistä ei pelasta sinua piiskaukselta.
Ei! Ei!
Ei!
Ei, Ei!
Ei.
Oh!
Tämä on kyllä täysin omaa syytäsi.
Ensin aamiainen,
sitten se inha näytös alakerrassa.
En tiedä, miksi menetin malttini.
En tosin koskaan unohda -
kuinka Marguerite lensi kuperkeikkaa taaksepäin!
Hän ei olisi saanut sanoa sitä äidistäsi.
Kiitos.
Sinun on annettava lääkärini katsoa tuota.
Ajatella, että pelastit sen vauvan vauhkon hevosen edestä!
Äidinvaistoa, teidän majesteettinne.
Olen pahoillani, että poikani ei voi liittyä seuraamme.
Hän näyttää taas kadonneen.
Taas?
Niin.
Hän oli poissa koko eilispäivän, eikä palannut kuin vasta aamulla.
Vai niin!
On varmaan hienoa, että on hänen kestävyytensä.
Ehkäpä voisitte auttaa arvoituksen ratkaisemisessa.
Tunnetteko kreivitär de Lancretin?
Hän kuulemma majailee serkkunsa luona, mutta kukaan ei tunnu tietävän kenen.
Nicole... de Lancret?
Kyllä.
Oi, kuinka ihanaa!
Olin jo alkanut kuvitella, että hän on kummitus.
Ei.
Pelkäänpä, että hän on ollut paikalla vuosikausia. Kyllä.
Ja ööh...
hän on itse asiassa asunut luonamme.
Eikö olekin, kulta?
Kyllä! Tietysti.
Serkkumme.
Jota kutsut Tuhkimoksi.
Hyvänen aika, nuori neiti.
Oletko kunnossa?
Vaatteissani oli mehiläinen.
Hei.
Kuinka jaksat?
Pelkäänpä, etten ole tänään oikein itseni.
Minusta tuntuu siltä, että vain ihoni estää minua repeämästä eri suuntiin yhtäaikaa.
Minun on kerrottava sinulle jotain.
Ja minun sinulle.
Ole hyvä. Kirjasi, jätit sen eilen vaunuun.
- Teidän korkeutenne... - Henry.
En voi viipyä, mutta minun oli tavattava sinut.
On niin paljon sanottavaa.
Tule.
Haluan näyttää sinulle jotain.
Tapanani oli leikkiä täällä lapsena.
Tämä oli isäni rakkain pakopaikka -
ennen sotaa.
Kuinka kaunista.
Olen mitannut elämäni noiden puiden mukaan -
alkaen täältä -
ulottuen tuonne.
Ja ne kasvavat yhä.
Niin paljon elämää elettävänä,
mutta en enää kuvittele eläväni sitä yksin.
Et tosiaan tee tätä helpoksi.
En ole nukkunut, koska pelkään, että heräisin ja tämä kaikki olisikin unta.
Oi, viime yönä koin ilmestyksen.
Ajattelin ennen, ettäjos välittäisin mistään, minun pitäisi välittää kaikesta,
ja tulisin aivan sekopääksi.
Mutta... nyt olen löytänyt tarkoitukseni.
Se projekti on oikeastaan sinun innoittamasi.
Tunnen -
mitä ihanimman...
vapauden.
En se minä ollut.
Nicole.
Eroat täysin kaikista tapaamistani hovinaisista.
Naamiaisissa huomenna,
ilmoitan sen koko maailmalle.
Miksi sinun täytyi olla niin ihana?
Nyt sitten.
Mitä halusit kertoa minulle?
Vain sen että -
viime yö oli elämäni onnellisin yö.
Au!
Minun on mentävä.
Nicole!
Ei.
Mikä salakavala vitsi, että äitisi oli muka kreivitär.
Melkein yhtä hullu kuin prinssi, joka vierailee sikojen kanssa nukkuvan palvelijan luona!
Mikä vaivaa sinua enemmän, äitipuoli?
Sekö, että olen rahvasta, vai se, että olen kilpailija?
Missä se puku on, Danielle?
En tiedä mistä puhut.
Se iltapuku. Ja kengät?
Ne olivat minun huoneessani, ja nyt ne eivät ole siellä.
Sinä piilotit ne, tiesinhän minä!
Minne laitoit iltapuvun, Danielle?
Missä ovat kynttilänjalat, seinävaatteet -
ja hopeat?
Ehkäpä puku on niiden seassa!
Sinä tuot sen puvun esiin!
Kuolisin mieluummin tuhat kertaa -
kuin näkisin äitini puvun tuon hemmotellun, itsekkään naudan yllä!
Hmm. Se voidaan ehkäjärjestää.
Mene sisään.
Jos avaatte tämän oven,
tulette toivomaan, ettette koskaan olisi astunut tänne.
Neidit, ottakaa mukaan kaikki, minkä voimme myydä.
Menemme kaupunkiin huomenna.
Äiti... eiväthän ne ole kuin tanssiaiset.
Niin, ja ethän sinä mene sinne kuin syömään.
Kihloissa?
Belgialaisen kanssa?
Pelkäänpä niin.
Mahdotonta. Tässä on tapahtunutjokin virhe.
Hän lähti laivalla tänään iltapäivällä.
Paronitar Rodmilla ei oikein halunnut puhua siitä.
Ei ihmekään, kun uutiset ovat tällaisia.
Jos hän oli jo antanut kätensä, hänen olisi pitänyt kertoa minulle!
Olisitko kuunnellut?
En tietenkään! Olisin...
Oi, hyväjumala.
Kuinka sokea olen ollutkaan?
Siinä olin, purkaen kuninkaallista sydäntäni -
ja hän yritti jättääjäähyväisiä.
Vain voimakastahtoinen nainen pystyy pitämään päänsä,
kun sinä yrität viedä hänen sydämensä.
Niinpä. Ja kuinka kömpelö olinkaan.
Älä nyt, Henry.
Mikä tahansa vaihtoehto on parempi kuin Espanja.
Mene prinssin luo, kerro hänelle mitä on tapahtunut.
M- mutta enhän minä ole mitään. Prinssi ei mitenkään suostuisi tapaamaan minua.
Olet Daniellen ystävä, Gustave.
Hän tarvitsee apuasi. Prinssi odottaa tapaavansa hänet.
E- en pysty siihen.
Sitäpaitsi isäntäni on käskenyt minut töihin tänä iltana.
Mene sitten da Vincin luo. Toki taiteilija voi tavata toisen taiteilijan?
Olen vain oppipoikaja hän on maailman paras maalari.
Voisin yhtä hyvin puhutella Jumalaa.
Ole nyt rohkea edes kerran eläessäsi.
Tätä tietä, herra.
Suoraan tuonne, madam.
Ju-huu!
Minä halusin olla riikinkukko.
Jacqueline, hevonen on yksi Jumalan jaloimmista luomuksista.
Minähän voisin sitten saman tien vetää vaunuja.
Jos se vie meidät perille nopeammin.
Etsin Signor da Vincia.
Signor da Vinci!
Niin?
Oh!
Ei se onnistu!
Anna kun minä.
Hienoa!
Tuohan oli neron työtä.
Niinpä.
Jään historiaan miehenä, joka avasi oven.
Gustave!
Maurice sanoi, että prinssi odottaa sinua.
Hän odottaa henkilöä, jota ei ole olemassa.
Signore, nimeni on Danielle de Barbarac -
enkä ole kuin palvelija.
Ja minä olen maatyöläisen äpärä. Mitä sillä on väliä?
Olen harhauttanut häntä.
Prinssi kyllä ymmärtää.
Ilta on nuori. Meidän on valmistauduttava tanssiaisiin.
- En tahdo lähteä. - Jos jäät,
Paronitar voittaa.
Kuinka voin kohdata hänet?
Koska hänen tulee kuulla totuus siltä, jota hän rakastaa.
Lintu saattaa rakastaa kalaa, signore,
mutta missä he asuisivat?
Sittenpä minun on tehtävä sinulle siivet.
Ooh, tulkaa nyt! Emme voi hukata hetkeäkään.
Louise, tuo se puku!
Ymmärrän, että halusit tavata minut.
Kyllä, isä. Niin halusin.
Kuule Henry.
Ehkäpä oli epäreilua, että painostin sinua niin kovasti -
avioliittosopimuksen vuoksi.
Minusta vain tuntui, että sinun oli aika muuttaa elämäntyyliäsi.
Minusta näytit hiukan... räpiköivältä.
Ja...
Niin ja... halusin vain sanoa -
että tämä yliopistojuttu -
on loistava ajatus.
Meidän ei tarvitse tehdä minkäänlaista ilmoitusta tänä iltana...
Olen tehnyt päätökseni.
Ah.
Hän näyttää mestariteokselta.
Hän näyttää äidiltään.
- Tule, vilkaistaanpa maalauksiasi. - Nytkö?
Minun iässäni ei ole enää muuta kuin nyt.
Odottakaa!
Tämä on perinne.
Lhaa!
Hetki koittaa, rakkaani.
Ystävät,
arvoisat vieraat.
Voimme iloisina...
näin juhlien merkeissä,
osoittaa kunnioitusta Signor da Vincille, joka näyttää hävinneen,
sekä myös kertoa teille pitkään odotetusta päätöksestä.
Sitenpä pitemmittä puheitta...
Hengitä, hengitä vain.
On suuri etuoikeuteni ilmoittaa poikamme, prinssi Henryn,
kihlauksesta,
neiti...
Katsopas vain.
Mistäs hän tupsahti?
Äitini sanoi, että olit menossa naimisiin toisen kanssa.
Hän sai vääriä tietoja.
Mutta minun on kerrottava teille jotain heti, ennenkuin sanotaan mitään muuta.
Et siis ole kihloissa?
Ei, en ole.
Olin tekemäisilläni elämäni suurimman virheen.
Kuka hän on?
Arvaisinpa, että kreivitär de Lancret.
Kuka?
Tule. Haluan sinun tapaavan erään henkilön.
Meidän on puhuttuva ensin kahdestaan.
- Mitä tahansa se onkin, vastaus on kyllä. - Ei, odottakaa.
Katso. Kutsuin mustalaiset.
- Mitä aiot tehdä? - Teen sinusta prinsessan.
- Kuinka uskallat! - Madame, pidätelkää itsenne!
- Hän on huijari, herra! - Ei!
Hänen nimensä on Danielle de Barbarac.
Hän on ollut palvelijani kymmenen vuotta.
Palvelija, Henry? Onko tämäjokin vitsi?
Paronitar, olette vaarallisella maaperällä!
Kysykää häneltä itseltään!
Hän on ahne, salakavala teeskentelijä -
ja velvollisuuteni on paljastaa hänen huiputuksensa.
Kerro näille naisille, kuka olet.
Kerro heille!
Kumarru kuninkaallisten edessä, senkin röyhkeä petkuttaja!
Herra jumala, tämä ei voi olla totta.
Nicole?
Nicole de Lancret oli äitini.
Olen se, mitä hän sanoo.
Se omena?
Sinäkö se olit?
Voin kyllä selittää.
Jonkun on paras selittää!
Ensin olet kihloissa,
ja nyt olet palvelija?
Tämä riittää.
Henry!
Älkää puhutelko minua noin tuttavallisesti, madam.
Olen Ranskan prinssi.
Ja te -
olette kuin kaikki muut.
Danielle?
Danielle!
Mitä olet oikein tehnyt?
Olen syntynyt etuoikeutettuun asemaan ja se tuo mukanaan tiettyjä velvollisuuksia.
Sontaa.
- Et ole ruodussa, ukkeli. - Ei, sinä et ole.
Onko sinulla minkäänlaista käsitystä, mitä hän teki päästäkseen tänne tänä iltana?
Hän valehteli minulle.
Hän tuli kertomaan sinulle totuuden ja sinä syötit hänet susille.
Mitä sinä siitä tiedät?
Rakennat lentokoneita ja kävelet veden päällä.
Mutta et tiedä mitään elämästä.
Tiedän, että elämä ilman rakkautta -
ei ole elämää.
Ja rakkaus ilman luottamusta?
Entä se?
Te sovitte yhteen, Henry.
Olen vain kruununi palvelija -
ja olen tehnyt päätökseni.
Enkä muuta mieltäni!
Sitten et ole hänen arvoisensa.
Kuulin luotettavista lähteistä -
että ennen sinun nolottavaa esiintymistäsi -
prinssi oli valitsemaisillaan Margueriten morsiamekseen.
Miehet ovat niin häilyviä, vai mitä?
Yhtenä hetkenä he pursuavat sonetteja,
ja seuraavana oletkin taas palkkatyössä.
Minun on kyllä sanottava, etten ole koskaan nähnyt sinua näin askareisiisi antautuneena.
Miksi kuvittelette, että teen mitään teidän vuoksenne?
Vai niin. Katsopa vain. Ollaanpa sitä kipakoita tänä aamuna?
Päästäkää minut ohi.
- Tämä on kaikki omaa syytäsi. - Minulla on töitä.
Anna muiden huolehtia niistä.
Ettekö ymmärrä?
Olette voittanut!
Menkää ja muuttakaa palatsiinne -
ja jättäkää meidät rauhaan!
Sinä et ole enää minun ongelmani.
Sitäkö minä olen?
Teidän ongelmanne?
Olen aina tehnyt kaiken, mitä olette käskenyt.
Ja silti olette kiistänyt minulta sen ainoan asian, jonka olen halunnut.
Minkä muka?
Mitä luulette?
Olette ainoa äiti, jonka olen tuntenut.
Onko ollut hetkeäkään, vaikka kuinka pientä,
jolloin olisitte rakastanut minua yhtään?
Kuinka kukaan voi rakastaa kiveä kengässään?
Danielle!
Tulkaa katsomaan!
Kaikki tavarat ovat tulleet takaisin!
Ota tuo tuoli.
Ah, Monsieur le Pieu.
- Täsmälleen ajassa. - Kaikki on täällä, paronitar,
viimeiseen kynttilänjalkaan asti.
Isän kirjat? Hänen maalauksensa?
Myitte ne hänelle?
Kyllä. Ja nyt ne on palautettu.
Emme tietysti voi näyttää köyhäläisiltä, kun kuningas saapuu kylään.
Kiitos, Monsieur.
Tämä merkitsee meille hyvin paljon.
Olen liikemies, Danielle,
enkä ihmisystävä.
En ymmärrä.
Et voisi mitenkään olla paikalla, häiritsemässä prinssiä.
Paronitar ja minä olemme saavuttaneet -
yhteisymmärryksen.
Annan sinut tätä kaikkea vastaan,
vaikka kyllä luulen, että minä voitan tässä kaupassa.
Ei! Ei!
- Ei! - Danielle!
Dios, perdón!
In Nomine Patris
Et Filii et Spiritus Sancti
Amen.
No, por favor, No, por favor.
No te cases conmigo.
Madame, madame.
Tiedän täsmälleen miltä teistä tuntuu.
Don Pepito! Don Pepito!
Sí, pero me da vergüenza.
Ja minä luulin, että minulla on ongelmia.
Qué vergüenza!
- Es tu culpa! - Es la tuya!
Missä hän on?
Paronitarko?
Ei... Danielle.
Mutta hänet on myyty, herra.
Myyty?
Kenelle?
Pierre le Pieulle, Teidän korkeutenne.
Heti naamiaisten jälkeen.
Älkää kertoko kenellekään keskustelustamme.
Sillä kaikki paljastuu ajallaan.
Tule, Laurent.
Meillä on paljon tehtävää.
Sisään!
Oi, kuinka minua inhottaa nähdä sinut kahleissa.
Ottaisin ne pois,
jos vain lupaisit, ettet yritä karata uudestaan.
Minulla ei ole mitään syytäjäädä.
Kuulut nyt minulle.
En kuulu kenellekään,
vähiten teille.
Oi, kuinka toivon, että harkitsisit tarjoustani uudelleen.
Mätänisin mieluummin.
Minulla oli kerran kaltaisesi hevonen. Upea otus.
Itsepäinen, aivan kuin sinä.
Liiankin omapäinen.
Sekin tarvitsi vain -
taltuttamista.
Pysy minusta erossa, herra.
Ah, et muistanut teititellä.
Pysykää erossa.
Voisin hirttää sinut tästä hyvästä.
Ette voisi kuolleena.
Kuinka rakastankaan sisuasi.
Isäni oli taitava miekkailija, Monsieur.
Hän opetti minua hyvin.
Antakaa minulle se avain, tai vannon, että halkaisen teidät -
navasta nenään.
Vapautesi,
neitini.
Hei.
Miksi sinä olet täällä?
Minä...
Tulin pelastamaan sinut.
Pelastamaan minut?
Rahvasnaisen?
Tulin oikeastaan pyytämään anteeksi.
Lupasin sinulle maailman ja ensimmäisessä kunnian koetuksessa petin sinut.
Danielle.
Sano se uudestaan.
Olen pahoillani.
Ei.
Se kohta, jossa sanoit nimeni.
Danielle.
Ehkäpä voisit ystävällisesti -
auttaa minua löytämään tämän varsin -
huomionarvoisen kengän omistajan?
Mistä sinä löysit sen?
Hän sopii minun kanssani yhteen kaikin puolin.
Kerro minulle, etten ole kadottanut häntä.
Se kuuluu maatyöläiselle, teidän korkeutenne,
joka teeskenteli olevansa hovinainen miehen hengen pelastamiseksi.
Tiedän kyllä.
Ja nimeni on muuten Henry, jos sopii.
Polvistun eteesi, mutta en prinssinä,
vaan rakastuneena miehenä.
Mutta -
tuntisin itseni kuninkaaksi...
jos sinä, Danielle de Barbarac...
tulisit vaimokseni.
Kuinka olisin muka tiennyt, että hän pakeni sivuovesta?
Hänenhän piti mennä naimisiin!
Kuulin, että prinssi puhui kanssasi. Mitä hän sanoi?
En ole aivan varma.
Kaikki tapahtui niin nopeasti.
Mutta luulen hänen sanoneen:
"Sen siitä sain, kun valitsin ulkomaalaisen sisarenne...
sijasta."
Vai niin, oikein hyvä.
Ehkäpä meidän pitäisi antaa hänen murehtia sitä muutaman päivän.
Minä avaan!
Hänen korkein majesteettinsa, kuningas Francis,
pyytää paronitar Rodmilla de Ghentiaja hänen tyttäriään -
puheilleen välittömästi.
Onko jokin vialla?
Ei, armon rouva.
Kuningas vaati, että saavutte tyylikkäästi.
Hmm! Tyylikkäästi sitten.
Paronitar,
valehtelitteko, vai ettekö valehdellut hänen majesteetilleen, Ranskan kuningattarelle?
Valitkaa sananne huolella, madame,
sillä ne voivat olla teidän viimeiset.
Naiset tekisivät mitä tahansa -
tyttäriensä rakkauden puolesta, teidän majesteettinne.
Ehkäpä olin hiukan liian innokas.
Äiti, mitä olet oikein tehnyt?
Teidän majesteettinne, minua on, aivan kuten teitä, petetty.
Hän on valehdellut meille molemmille
ja minua hävettää kutsua häntä perheenjäseneksi.
Kuinka kehtaat kääntyä minua vastaan, senkin kiittämätön!
Näettekö mitä minun on siedettävä!
Vaiti, molemmat!
Hyvä Jumala!
Käyttäytyvätkö he aina näin?
Huonommin,
Teidän majesteettinne.
Jacqueline, kulta,
minua inhottaa ajatella, että sinulla oli sormesi tässä pelissä.
Ei tietenkään, äiti.
Tulin tänne vain ruoan vuoksi.
Paronitar de Ghent.
Olette tästä hetkestä lähtien menettänyt aatelisarvonne.
Te ja kaamea tyttärenne -
lähetetään Amerikkoihin ensimmäisellä laivalla.
Ellei, jollain ihmeen keinolla,
joku läsnäolevista puhu puolestanne.
Näyttää siltä, että aika monet ovat poissa kaupungista tänään.
Minä puhun hänen puolestaan.
Hän on sentään äitipuoleni.
Teidän korkeutenne.
Marguerite,
luullakseni et ole tavannut...
vaimoani.
Haluan sinun tietävän -
että aion unohtaa sinut tästä hetkestä lähtien -
enkä aio koskaan ajatella sinua.
Mutta sinä, olen aika varma siitä,
ajattelet minua joka ikinen päivä loppuelämäsi ajan.
Kuinkahan pitkä se mahtaa olla?
Teidän majesteettinne, en pyydä muuta,
kuin että osoitatte hänelle samaa kunnioitusta, kuin mitä hän osoitti minulle.
Kun olette pesseet pöytäliinat, aloittakaa lautasliinojen pesu -
ja siirtäkää nuo tuonne.
- Marguerite. - Mitä?
- Kuulit mitä nainen sanoi. - Niin sinäkin.
- Kyllä, mutta olen johtopaikalla. - Et muuten varmasti ole!
Olet aivan kuin minä, pelkkä mitättömyys!
Kuinka uskallat puhua tuolla tavoin! Olen aatelisverta.
Ja te käytte hermoilleni!
Työhön nyt.
Leonardo.
Se on ihana.
Ajatelkaa sitä myöhästyneenä häälahjana, teidän korkeutenne.
Mitä?
En ole vieläkään tottunut siihen... teidän korkeutenne.
Niin no, kuninkaallinen tai ei,
voin vieläkin antaa sinulle selkään.
Minun täytyy sanoa, noin lahjakkaan miehen maalaamaksi -
se ei näytä lainkaan häneltä.
Teidänhän pitäisi olla viehättävä.
Ja meidän, prinsessa, pitäisi elää onnellisina elämämme loppuun asti.
Kuka niin sanoo?
Tiedätkö mitä,
en oikeastaan tiedä.
Minun iso-iso-isoäitini muotokuva riippui yliopiston seinällä -
vallankumoukseen saakka.
Siihen mennessä totuus romanssista -
oli muuttunut pelkäksi saduksi.
Ja vaikka Tuhkimo ja hänen prinssinsä elivätkin onnellisina elämänsä loppuun asti,
tärkein asia, hyvät herrat,
oli se, että he elivät.
Visiontext käännös: Teppo Palosaari
Ripped by: SkyFury